Quan era molt petit, molt petit, anava al cine de Sant Miquel, a Ciutadella. Crec recordar que teníem una espècie de carnet i, si anàvem a missa i a catequesi, el matí de diumenge, cosa que solíem fer amb poca devoció, ens marcaven el paper i això ens permetria entrar el capvespre al cinema a més bon preu. Per anar al cine passàvem per davall ses Voltes i compràvem un pessic de faves torrades d'una tauleta que tenia parada es Mèrvol davall ses Voltes, a prop de la botiga de La Malagueña. A Sant Miquel solien passar una pel·lícula curta de Kit Carson o una de còmica, i després la llarga. Eren els nostres diumenges. També feien cinema a Ca Los i a sa Catòlica dels homes, però aquell no era el nostre món. Els majors anaven al cine des Born o del Casino Nou. En aquell temps de programa doble, també es va obrir el cinema de l'OAR, una modernitat, on hi vam anar d'adolescents. Amb els anys, els cinemes es van anar tancant per falta de viabilitat econòmica. Amb la creació d'Ocimax es pot dir que l'única oferta diversa i de qualitat era a Maó. Això ha passat quan s'ha escampat el costum del cinema a casa.
Ara, a Ciutadella, s'han obert dues noves sales dotades de la més moderna tecnologia i amb unes condicions de confortabilitat que són ben necessàries. Ho han fet amb Un método peligroso, la pel·lícula sobre Jung i Freud, que vaig poder veure fa uns dies a Barcelona. Em meravella la iniciativa perquè no deixa de ser arriscada, sobretot si tenim en compte els costos d'un film en pantalla gran. Entre d'altres, rere aquesta aventura hi ha n'Andreu Torres, que va ser durant molt d'anys president de Joventuts Musicals i, per tant, format també en l'experiència del Cine-Club vinculat a aquesta entitat. Aquest fet em fa suposar que hi haurà una bona cura en la selecció de les pel·lícules, encara que desconec quina és la relació de la nova empresa amb les distribuïdores que, en una situació de poca diversitat, deuen incidir i no poc en la programació final. Crec que l'obertura d'aquestes dues sales és una bona notícia per Ciutadella. El cinema no és només un entreteniment, és sobretot un fet cultural i artístic en un altre format. A part, el fet d'anar al cinema també és una experiència social, la de compartir socialment una acció. Desig que l'empresa vagi bé, que es consolidi i que faci que millori l'oferta cultural en la ciutat de ponent.