Ferran Andreu
coordinador del CD Menorca
Sembla de sentit comú, que en l'alineació d'un equip, cada futbolista ocupi la demarcació natural o posició teòrica sobre el terreny de joc, segons la seva cama bona.
No fa massa anys, que aquest principi era sempre aplicable als extrems. Un equip que podia comptar en la seva plantilla amb jugadors de qualitat, en la posició més oberta, era sinònim de bon futbol i una bona arma ofensiva. Enganxats a les bandes és fàcil donar amplitud a l'atac, obrint la defensa adversària.
Aquets jugadors solien ser ràpids, habilidosos, especialistes en la jugada individual, en les penetracions pels costats, en l'ú contra ú, en anar-se'n, deixant el lateral enrera i donar bons centres -mig gol-, cercant la rematada d'un altre davanter.
Emperò com a norma, els esquerrans jugaven a l'esquerra i els dretans a la dreta i només intercanviaven la seva demarcació, com a solució, si no podien superar al defensa adversari.
Emperò avui en dia, jugar a "cama canviada" de banda, esdevé una tendència per superar les dificultats per entrar fins a la línia de fons.
Baixar a buscar pilotes, retrocedir els davanters fins a camp propi, per rebre i començar la jugada d'atac, crea problemes als defenses rivals.
A demés amb la sortida en carrera cap al centre, es mes fàcil controlar i amagar la pilota, de manera que per al defensa rival esdevé impossible prendre-la. Si aquest no pot allargar la cama bona, no pot intervenir per efectuar una entrada. Fent la diagonal, corrent cap a l'àrea, permet també tenir angle de tir per xutar a porteria.
Arriaza en el CD Menorca
Fa anys, els afeccionats al futbol podíem admirar cada setmana en directe, a futbolistes de categoria, que amb el seu joc es guanyaven l'admiració i el respecte. Un d'ells jugava en el CD Menorca, tenia la cama esquerra de seda. Juan Arriaza destacava no com a màxim golejador, sinó per les seves característiques tècniques: els seus canvis de ritme amb alteracions brusques de la velocitat conduint la pilota, efectuant centres amb precisió just al lloc on la volia col·locar, com ho va fer en el històric partit Sporting-Laredo.
He tingut el plaer de jugar amb Arriaza partits de veterans i era un mestre en cada banda. I no es cregui -apreciat lector-, també en el Futbol Base podem gaudir del joc de bons futbolistes en formació, que juguen a banda canviada, com Andres Vega (CE Alaior), Ignasi Dalmedo (CD Menorca), o Eric Pons (UD Mahón) . Es la innovació, es tracta, sens dubte, del futbol del futur.
Opinió
Dretans, esquerrans... a quina banda?