Josep Portella Coll
Aquests dies ha estat notícia el final del termini per presentar projectes municipals al Fons Estatal especial anticrisi. Tots els ajuntaments s'han espavilat i no han deixat passar una bona oportunitat de fer arribar fons econòmics al municipi.
Malgrat que alguns dirigents del PP han criticat alguns aspectes de la mesura, la qual cosa és raonable, i fins i tot la mesura en la seva globalitat, que ja no ho és. De fet, no sé de cap Ajuntament (d'Espanya!) que hi hagi renunciat. En un anterior escrit ja vaig apuntar alguns elements a tenir en compte: 1) els fons no poden tapar la reivindicació d'un finançament just per als ajuntaments; 2) els fons creen despeses immediates sobre la greu situació dels municipis: els projectes d'obres, els seguiments d'obres, les possibles desviacions, potser fins i tot l'obligada propaganda, haurà d'anar a càrrec dels pressupostos municipals; 3) els fons motivaran noves despeses als ajuntaments, per exemple, de manteniment i funcionament dels equipaments que es puguin crear; 4) els fons no poden ser una injecció puntual de diners amb data de caducitat a abril de 2010, quan se sap que la depressió econòmica anirà més allà. Dit això, i segur que hi afegirien altres comentaris, hem de dir que els fons han estat com aigua de maig per a què molts ajuntaments treguin endavant projectes que sempre quedaven al fons de la llista d'espera. Aquests dies, el govern espanyol posa en marxa la campanya publicitària a compte dels fons extraordinaris i xifren en 400.000 els llocs de treball que, diuen, crearan. El govern del PSOE necessita explicar què fa alguna cosa per a reduir els efectes de la crisi econòmica, per això s'esforça en quantificar una data inquantificable: el nombre d'aturats que trobaran feina en projectes que posin en marxa els Ajuntaments amb càrrec al Fons d'Inversió. El que jo pens és que, en realitat, aquestes obres immediates no generaran molta nova ocupació, sinó que evitaran que s'engreixin les xifres de l'atur al ritme insuportable dels darrers mesos. Per cert, jo també pens, que les institucions no hem de fer ufana excessiva de les inversions, total fem el que estam obligats a fer: reinvertir els diners que aporten els ciutadans, directament i indirectament, a les arques públiques.
Quid pro quo
Inversió i publicitat