Josep Portella Coll
Un dels actes socio-culturals de més calat que vam fer a Alaior l'any passat va ser la gala del festival de la cançó menorquina. El concert es va preparar amb molt de temps i no menys entusiasme per part de totes les persones que hi van prendre part. L'objectiu era el de recordar les cançons més populars d'aquells festivals que van tenir lloc a Alaior entre els anys 1964 i 1967. El resultat de l'esforç ens va omplir de goig, i crec que va ser un goig compartit amb la majoria d'assistents. Durant els mesos posteriors, pel carrer, moltes persones expressaven la satisfacció per la gala i ens demanaven si la repetiríem. En un encontre de tardor amb els artistes vam poder comprovar que l'interès per mantenir la gala en el temps era compartida. I ens vam decidir: en 2009 tornarem muntar una gala de cançó melòdica a Alaior. En la decisió existeix la incògnita si, en aquest cas, una segona part serà bona. Tots sabem que, en l'acte de l'any passat, es van ajuntar una sèrie de circumstàncies favorables, algunes irrepetibles. Però també sabem que el "producte artístic" que es va oferir, més allà del seu contingut, va ser d'un primer nivell a Menorca, i que es pot repetir i millorar enguany. L'objectiu és construir una nit plena a partir de les cançons que poden vestir un paisatge de records. Si l'any passat, les cançons ens servien per a reviure aquells festivals dels anys seixanta a Alaior, enguany, les cançons que protagonitzaran la nit seran les que sorgeixen d'una selecció dels grans èxits internacionals de la cançó melòdica de la mateixa època: els anys seixanta. Si féssim una llista d'èxits dels seixanta prest arribaríem al mig miler, amb una diversitat d'estils que faria molt difícil un producte artístic coherent. Per això, una primera decisió va ser centrar el festival en el món de la cançó melòdica europea (Espanya, França, Itàlia, Gran Bretanya) i algun estàndard nord-americà. I, dins aquest grup, prestar atenció a aquells temes que es van fer populars pel seu pas pels festivals del moment: Benidorm, San Remo, Mediterráneo, Eurovisió, etcètera. Durant unes setmanes, un equip de persones format per Ricard Ramisa, Jordi Obri i Josep Mercadal, han escoltat o recordat molts temes de llavors. De la primera selecció de cent cançons a la selecció final de 20 temes hi ha hagut una feina molt important per imaginar com funcionarien, en conjunt, dalt l'escenari, i fins quin punt podrien crear el paisatge d'aquells anys en el record o en la imaginació dels espectadors.
Quid pro quo
Cançons per a un paisatge